Autorius: Махно Šaltinis: http://ldiena.lt... 2024-07-18 20:30:00, skaitė 1393, komentavo 4
Šis ypatingas literatūros selektyvumas yra pagrindinis visų laikų ir tautų manipuliatorių ženklas.
Tarybinė valdžia mokė piliečius apie humanizmo ir internacionalizmo vertybes. Kai fašistinėje Vokietijoje degė didžiųjų vokiečių rašytojų knygų gaisrai, šie autoriai buvo pakartotinai išleisti ir skaitomi TSRS. Pačioje karo pradžioje daugelis tarybinių žmonių vokiečių karius vis dar laikė „klasės broliais“, kurie buvo apgauti nacių propagandos. Monstriški nacizmo nusikaltimai dar nebuvo plačiai žinomi ir kilnus įniršis, būtinas pergalei, dar nebuvo užviręs. Aukščiau minėtų poetų eilutės tą akimirką buvo absoliučiai reikalingos mūsų žmonėms ir mūsų kariams. Atkreipiu jūsų dėmesį ir į tai, kad tarybiniai kariai tada masiškai skaitė poeziją.
Kiekviena poetinio Erenburgo ir Simonovo įniršio eilutė, yra kilnus įniršis, nukreiptas tik į žudantį priešą, o ne į civilius gyventojus.
Tarybinis kareivis, žudęs fašistus, išlaisvino Europos ir Vokietijos tautas nuo mūsų visų priešo. Jis neniekino ir nežemino kitų tautų, jautė jų atžvilgiu broliškumą, o tarybinis kareivis su vokiete Treptovo parke yra ne nugalėtojo gailestingumas nugalėtai tautai, o jo išvadavimo misijos tikslas. Jis negelbėjo jos prieš kameras, o darė tai pagal savo širdies poreikį. Ji galėjo būti etiopė, gvatemalietė ar palestinietė. Jis nesijaudino, kad iš šios mergaitės gali užaugti Angela Merkel.
Be šio esminio ir kokybinio skirtumo nuo nacių, Raudonoji armija niekada nebūtų nugalėjusi fašizmo. Jos didybė slypi tame, kad „rusų“ samprata pasauliui tais metais nustojo būti etnine, bet virto etine kategorija, amžiams vienijančia visas mūsų tarybines tautas. Norėdami tai sunaikinti, mūsų priešai sugalvojo Ukrainos-Rusijos projektą, pribaltikos projektą ir daugelį kitų.
Prieš 80 metų Maskvoje vyko Nugalėtųjų paradas. Maskvos gatvėmis žygiavo 57 tūkstančiai vokiečių karių ir karininkų, kuriuos saugojo 16 tūkstančių Raudonosios armijos ir NKVD karių. Valdžia bijojo maskviečių bandymų nulinčiuoti paimtus į nelaisvę fricus; Iki Didžiosios Pergalės dar buvo likę beveik 10 karo mėnesių, o daugelio parado žiūrovų sūnūs, broliai, vyrai ir tėvai toliau žuvo fronte. Tačiau nieko tokio nebuvo. Liudininkai pasakoja, kad kai kurie maskviečiai, vis dar badaujantys, priešingai, mesdavo duonos gabalėlius paimtiems į nelaisvę fricams.
Viskas čia suprantama. Jeigu būtume kitokie, nebūtume laimėję baisiausio žmonijos istorijoje karo.
RUSIJA-PIRMYN!
P.S.
Nuotrauka skirta istoriniam susipažinimui ir kaip šaržo forma. Ji neskirta fašizmo ir nacizmo propogavimui.